-Det ska jag dock bli en gång.
Men inte nu.
Och vad händer nu?
Nu är det tid för att vara fri.
fri från förpliktelser.
Det finns en plats där vi kan vara det.
I morgon seglar en galeon till Napoli.
De tar passagerare. -Sluta. Jag kan inte tänka.
Jag har talat med drottningen och platsen är er.
Om ett par år blir ni kapten. -Vi behöver inte gömma oss mer.
Napoli?
Ja. Tillsammans.
Iñigo, du måste acceptera erbjudandet.
Nej.
Då finns det inget mer att säga.
från denna stund är du död för mig.
Gud! Det är en lutheransk kyla. -Ja. Men den känns mest i själen.
Se vad det blev av oss, kapten.
I ett land med tiggare... Förr var vi världens mittpunkt.
Jag förbannar dagen jag började arbeta för Olivares.
Judetyrannen har sugit all kraft ur Spanien.
Stilla er, don Francisco. -Hur då?
Har ni inte hört nyheterna om kriget i Frankrike?
När kardinal Richelieu uppmuntrar kungen att leda härerna-
gömmer sig vår despot i sitt palats-
stjäl från de fattiga och förnedrar adeln.
Härerna behöver pengar, inte en kung som leder dem.
Den "förnedrade adeln" lägger pengar på fester och jakt.
Vad gäller de fattiga... I Spanien är det alltid dyrt att vara fattig.
Oavsett om greven eller Jungfru Maria regerar.
Står ni på Olivares sida?
Lugna er nu, don Fransisco.
Vi har känt varandra alltför länge. Tycker ni inte?
Jo, det är sant.
Jag beklagar, kapten. Ni vet Att jag inte menade vad jag sa.
Ja, det vet jag.
Området är farligt. Ge mig er arm.
Vet ni något nytt om Iñigo?
Ja. Men ni uppskattar det inte.
Smycket är mycket värdefullt.
Rent guld från Indias.
Det är inte stulet. Var lugn. -Jo, men likväl...
Ni ska inte köpa den. Jag vill byta den till en halskedja.
Ni kan byta den till åtskilliga halskedjor.
Men jag behöver bara en.
Ni förlorar på affären. -Det är mitt bekymmer.
En halskedja till en dam? -Ja.
Det är en mycket vacker dam, förmodar jag?
Sannerligen.
Gott. Det gör alltid saken lättare.
Jag vill inte missbruka er tillit men misstar jag mig om jag tror-
att ni önskar er en framtid med denna vackra dam?
Nej. Ni misstar er inte.
Då är den här den enda halskedjan.
God dag, Diego.
Kan vi tala?
Det går bra.
Jag måste påminna er om en sak. -Här står jag.
Ni får byta sadel. Platsen är upptagen.
Av vem? -Det kan jag inte säga.
Upptagen av vem? -Jag kan inte säga det!
Jag ber er att inte fortsätta. -Vem säger så?
En med makt.
Jag vill inte strida mot Ers Excellens. Låt mig passera.
Hon varken kan eller vill träffa er. -Det vill jag själv förvissa mig om.
Ska du ödelägga ditt liv för en skådespelerska?
Vad hon gör är mig likgiltigt.
Då måste du döda mig först.
Det gör jag om ni inte flyttar er.
Alba, Varela, Sessa och don Fadrique är emot honom.
Självaste Guadalmedina har tagit avstånd. Olivares dagar är räknade.
Håll er ifrån hovets sammansvärjningar.
Ge 100 000 dukater till kriget mot Frankrike.
Det tillfredsställer kungen och blidkar tyrannen.
Vi måste vara försiktiga nu.
Greven kan krossa oss utan att någon rör ett finger.
Inte ens drottningen.
Ni är inte adlig. -Men snart blir ni det.
Och era barn. Och era barns barn.
Drottningen vill att ni gifter er med greve Guadalmedina.
Iñigo, jag har något allvarligt att berätta.
Drottningen vill att jag gifter mig med greve Guadalmedina-
-men mitt hjärta tillhör dig.
Vill du fly till Napoli så kom hem till mig i afton.
Oavsett vad jag sade förut är du inte död för mig.
Iñigo, jag är rädd!
Om vi inte åker nu blir det bara elände.
Vi beger oss dit där de aldrig hittar oss.
Där vi inte är något.
Där vi inga är.
Bara du och jag.
Vi kommer leva i synd.
Synden finns inte, Angèlica.
Den har aldrig funnits.
Det är de som är synden.
Det är ju bara en kvinna.
Jag gör det inte för henne, utan för mig.
Kungen är kungen. -Kungen är en skitstövel.
Bege er ifrån Madrid. Kungar är hämndlystna, det vet ni.
Guadalmedina är adlig och ni har höjt svärdet mot honom.
Jag ber honom om ursäkt och hoppas han godtar den.
Bege er ifrån Madrid ändå. -Det borde ni med.
Det går rykten, don fransisco. -Ja, det vet jag.
Jag har skrivit saker som kan skapa kontroverser, men jag är van.
Men jag är för gammal för att gömma mig, och dessutom...
Lycka till, kapten.
Detsamma.
Du vet Att jag är en fåordig man.
Ja. -Jag beger mig hem.
Jag köper mark och finner mig en kvinna.
Följ med om du vill. -Nu talade du mycket.
Ni katolska, heliga Majestät utsågs när Gud gick med lätta fjät.
En enkel, ärlig och gammal man står inför er, svag och sann.
Ni är rättvis och jag till Gud ber att ni mig en belöning ger.
Bredvid er en modig minister står. Han vill blott att ni regerar...
Señor.
Käre Felipe IV, ni som i världen är känd, öppna ert hjärta-
-och ge oss en arvinge som aldrig tröttnar på hungriga fattiga-
-vars koppar riket sålde tillbaka till självaste Gud.
Befria oss. Befria oss, herre, från allt ont.
Amen. Amen. Amen.
Men ni blir adlig.
Och era barn...
Och era barns barn.
Och era barn...
Och era barns barn.
Diego.
Don Francisco blev arresterad i natt.
Han sitter i fängelset i San Marcos.
Det är slut.
Vi borde ha behållit guldet från lastrummet.
Kanske.
Jag antar att herrarna kan spelets regler?
Betalar man inte av sin skuld betalar man med livet.
Gott.
Saken är den-
att herr Balboa är skyldig 200 dukater som han inte kan betala.
Han säger att det är honom likgiltigt att dö.
Men för er är det inte likgiltigt, har jag förstått.
korrekt.
Då vinner vi allesammans.
Balboa behåller livet och vi får våra pengar.
Det betyder förstås att ni betalar skulden.
Är det möjligt?
Det är det.
Vi känner inte till smycken.
Vi tar bara emot pengar.
Som de här?
Sebastiàn...
Vad?
Diego. Jag är skyldig dig en förklaring.
Möt mig vid Las Minillas-klostret vid middagstid.
Överlämna dig, Diego.
Avväpna honom.
Överlämna dig, eller jag dödar dig.
En fråga, Martin. Vem ska er änka trösta sig med nu?
Vad?
Svinaktiga skitstövel.
Martin... -Det gläder mig att se er strida.
Det var länge sen. Jag har saknat er.
Ja, ja... Och den hora som födde er.
Nu är det slut med det roliga.
Diego?
Lever du?
Jag tror det.
Hosta inte, dumskalle. Då förblöder du.
Du menade det väl inte?
Vad? -Det du sa.
Att jag är en hanrej. -Självfallet inte.
Jag sa det för att reta dig.
Det är alltid detsamma.
Satan!
Jag dör.
Martin?
Har du någon gång tänkt på...
...att det alltid slutar med att vi dödar varandra?
Livet är för jävligt.
Diego, de tvingade mig till det.
De tvingade mig till det.
Jag väntade på dig, pojke.
Vänta ett ögonblick.
Om du vill vara vänlig...
kommer du tillbaka till middagen?
Det vet jag inte.
Ni vet att inget finns efter döden.
Det är problemet.
Som ni kan föreställa er, don Luis-
har mina tjänster hos kungen kostat mig en del.
Vi känner till era ansträngningar för att bevara monarkin-
och att försvara den sanna tron.
Därför ska min nieces hemgift motsvara er generositet.
Jag har tagit med silvergruvorna i Tasco och jordarna i Aragòn.
Vad angår kapten Alatriste...
Ers Excellens?
Nej.
Jag vill inte att han ska dö.
Om Ers Excellens tillåter det, så har jag ett förslag.
"Spanien dödade och fängslade han som gjorde lyckan till slav."
"De begrät hans ondska. Främmande länder såväl som vår egen."
"Hans grav var fälttågen i Flandern."
"Och hans gravskrift den blodröda månen."
Fängelset i San Marcos ska vara Spaniens kallaste.
Ja, det säger man.
Minns ni mig?
Ja.
Malatesta sa att om han dog först skulle jag ge er detta.
Ni fick också behålla mig, om ni önskade det.
Tack.
Det är inte nödvändigt. -Som ni vill.
Det var angenämt att se er igen.
Detsamma.
Madrid, syfilitiskt hospital
Diego, vad gör du här?
Jag ville träffa dig.
Jag borde ha gift mig med dig.
Vad är det här? -Han är arresterad.
Vad anklagas han för? -Han har spionerat för Frankrike.
Ni kan inte. Han är i Italien. -Jag ska träffa grevinnan.
Vad gör ni här? -Jag vill be er om en tjänst.
Ge greve Olivares brevet. Jag får inte tillträde till palatset.
Det är till Iñigo.
Han har varit på galärer i ett år.
Tack, Ers Excellens.
Kalla mig inte Excellens.
Jag hatar det.
Iñigo kallade mig alltid Angèlica.
Gråt inte.
Gråt inte, Ers Excellens.
Iñigo är stark. Han kommer överleva.
Jag måste gråta, kapten.
Förräderi är en fläck som aldrig bleknar.
Judas hängde sig men jag är inte så modig.
Därför gråter jag.
Men jag ska ge greven brevet.
Spaniens ära och omdöme är förlorat.
Vår käre Gud...har övergivit oss.
Ers Excellens... -Det finns ingen annan förklaring.
Vi förföljs alla av olycka.
Casale skulle ha tagits, Turin räddats, Arras undsatts.
Katalanerna och portugiserna skulle aldrig ha gjort uppror mot kungen.
Det är det värsta år monarkin har haft.
Ers Excellens, mitt brev... -Ja.
Brevet.
Jag har läst det.
Bevisen var avgörande. Ynglingen var spion. Men allt är inte förlorat.
Richelieu är sjuk. Och Holland önskar fred.
Om kardinal Infantes trupper... -Han är son till en av våra soldater.
Jag har inte mer att säga, kapten.
Ni kan gå.
Brev till kardinal Infante. -Ers Excellens...
Breven från Flandern. -Ers Excellens!
Se på mig.
Iñigo Balboa...
Kungen har benådat dig.
kom, min pojke. Vi ska hem.
Rocroi, maj 1643
Cartagena-infanteriet, efter åtta timmars stridande.
Öppna eld!
Tag sikte!
Öppna eld!
Spanien!
Spjut!
Skriver du inte längre? -Nej. Inte längre.
Det glömmer man väl inte?
Nej.
Soldat?
Herre...
Ni är... -Alatriste, Ers Excellens.
Nu minns jag.
Gav jag er inte åtta escudos för att rädda en sergeant vid Nördlingen?
Ni halverade det till fyra.
Nåväl...
Det var otur, soldat. -Ja.
Det var otur, Ers Excellens.
Bragado?
Om jag inte kan, får du fortsätta.
Mina herrar...
Hertigen av Enghien anser att ni har kämpat med ett obeskrivligt mod.
Därför erbjuder han er en hederlig kapitulation.
Ni får behålla era flaggor och bege er av i formeringar.
Vad säger ni?
Säg till hertigen att vi värdesätter hans ord.
Men det här är en spansk truppavdelning.
Diego?
Jag förmår inte mer.
Iñigo?
Berätta om oss.
Äldre soldater till förtruppen.
Nya soldater till eftertruppen.
Han var inte den hederligaste bland män. Men han var modig.
Han hette Diego Alatriste. Han stred i Flandern.
när jag mötte honom utförde han dåligt betalda, omoraliska uppdrag-
-för folk som själva inte hade modet.